Sveta laž i raskolnica Olivera
Stranica medija koji se zove Istinomer pravo je mesto da se kaže da je sva ta grozničava religioznost građana Srbije jedna velika laž. Upitajte te što padaju u paniku zbog mogućnosti da u jednoj školi 27. januar prođe bez prisustva popa da, na primer, navedu 10 Božijih zapovesti i videćete koliko je onih kojima je pas pojeo domaći.
![](https://www.istinomer.rs/wp-content/uploads/2023/01/Untitled-design-1-2-825x548.jpg)
Zašto je onda Olivera Marjanović, direktorka osnovne škole u Sečnju, takvo čudo, čime je toliko zgrozila političke tabloide, zbog čega je, kako to mediji generički kažu, „javnost podeljena“? Možda zato što smo društvo koje je potpuno potonulo u kulturu laži i kojem su tlapnje o tradiciji i identitetu jače vezivno tkivo od činjenice da je sekularni karakter države Srbije ustavom definisan?
Kad neko kaže da smo „oduvek tako slavili Svetog Savu“, laže isto kao predsednik Vučić kad tvrdi da živimo u zlatnom dobu, ili da nije obećao objavljivanje snimka nesreće kod Doljevca, ili… niz je beskonačan. U većini slučajeva, ni roditelji, ni roditelji roditelja đaka iz Sečnja nisu udisali tamjan pod školskim krovom, nije to ništa što je bilo uvek i oduvek. Ako možemo uporno da lažemo sami sebe, zašto bismo očekivali da nas ne lažu predsednici i drugi političari? Oni bar imaju lične koristi od toga.
Ukoliko je našoj svesti, suženoj svakom vrstom huškanja, nepojmljivo da jedna ateistkinja može biti na čelu škole (a ne znamo i ne treba da znamo versko opredeljenje Olivere Marjanović), zašto nas onda boli što posao u javnoj službi ne može da se dobije bez amina stranke?
Nije ničija vera povređena nužnošću da se razdvoje država i crkva. Olivera je samo malo zgazila na kalup u koji smo nagurani i iz kojeg ne sme da se štrči, u kojem se nikada ne ide mimo toga „kako svi rade“, gde slabiji nema šta drugo nego da se povinuje jačem, a manjina da ne smeta većini.
Uzdrmana su naša predrasudama oblikovana očekivanja da se čin prosvećene principijelnosti eventualno odigra na Vračaru ili na Starom gradu, a ne u nekom malom banatskom mestu koje ne umemo ni da pronađemo na karti. Makar na trenutak smo zbunjeni svi mi koji se predajemo večnom cinizmu i koji ne znamo ima li još išta u tom Sečnju i bilo gde u Srbiji što je vredno izlaganja hijenama i usklika – Car je go!
Naslovna fotografija: Fonet